Hver anden horeunge er søn af en præst.
Det kunne ikke lade sig gøre i Utopia.
Hvorfor ikke?
- Fordi der er præsterne meget hellige. - Og derfor meget få.
Er det noget interessant, Matthew?
- Gud velsigne Dem, sir. Det ved jeg ikke. - Og Gud velsigne dig, Matthew.
Vi har da hellige præster i England.
- Nævn nogle. - Broder James.
Manden er en dumrian.
Det er fra Kardinal Wolsey.
Hvad vil han have?
- Mig. - Hvornår?
Nu.
I Hampton Court? Du er ikke fremme før efter midnat.
- Kongens affære. - Dronningens affære.
Frue Anne Boleyns affære.
Tja, det er alt sammen Kardinalens affære.
Det er ganske rigtigt. Og når Kardinalen kalder, kommer I alle rendende.
Hvad er manden? Søn af en slagter.
Også Kansler af England.
Nej, det er hans embede. Hvad er manden?
Deres Nåde, når en mand når så langt op så raskt...
må vi tro, han var fejlplaceret i første omgang.
Det var i det mindste Aristoteles' mening og...
Han er og bliver søn af en slagter.
Han ligner, det giver jeg Dem ret i.
Hvad var det, De sagde, Richard?
Intet, Sir Thomas, det var upassende.
Og Wolsey er stadig en slagter.
Og du er medlem af Kongens Højeste Råd, ikke en bydreng.
Derfor må jeg af sted.
Hertugen ville rejse, hvis Kardinalen tilkaldte ham.
Måske.
Jeg er tilbage til morgenmaden.
Gå i seng.
"Kære Herre, giv os hvile i nat, eller glæde, hvis vi er søvnløse.
"Kun påpasselig med vores sjæIs frelse. For Guds skyld. Amen. "
Og velsign vores hersker, Kongen.
- "Og velsign vores hersker, Kongen. " - Amen!
Undskyld mig, de herrer. Godnat, Deres Nåde.
Hold Dem væk fra Wolsey. Han er en frygtsom mand.
- Hvem er det? - En ung ven fra Cambridge.
- Hvad vil han have? - Hvad vil de alle have? En stilling.
- Kan De give han en stilling? - Anbefaler De ham?
Nej.
- Sir Thomas. - Nej.
- Anbefalede De mig? - Nej.
Jeg har måske en stilling til Dem, Richard.
- Hvad? Hvilken stilling? - Ikke nu, Richard. I morgen.
Til jer alle, bådsmand.
Tak, sir.
Sir Thomas er her, Deres Nåde. Sir Thomas.
Herre Cromwell.
De modsatte Dem mig i Rådet til morgen, Thomas.
Ja, Deres Nåde.
- De var den eneste. - Ja, Deres Nåde.
De er et fjols.
Gudskelov, at der kun er et fjols i Rådet.
Hvorfor modsatte De Dem?
Jeg mente, Deres Nåde tog fejl.
En samvittighedssag.
De er en konstant sorg for mig, Thomas.
Hvis De bare kunne se tingene, som de er...
uden dette horrible moralske sideblik.
Med lidt sund fornuft ville De have været en statsmand.
Kongen.
Hvor har han været? Ved De det?
Mig, Deres Nåde?
Skån mig for Deres takt.
Han har føjtet rundt igen.
Han har været hos Frue Anne Boleyn.
HjæIper De mig, More?
Hvis Deres Nåde vil præcisere.
De er en slider! Nå, så lad os slide.
Kongen vil have en søn. Hvad vil De gøre ved det?
Jeg er sikker på, Kongen ikke behøver mine råd til det.
Vi er alene, Thomas. Jeg sværger, at der ikke er nogen her.
Det regnede jeg heller ikke med, der var.
Går De ind for en ændring af dynastiet? Tror De, to Tudorer er nok?
Deres Nåde!
Så behøver han en søn. Jeg gentager: Hvad vil De gøre ved det?
Jeg beder for det.
Ved Gud, han mener det.
Kvindemennesket er i det mindste frugtbart.
- Hun er ikke hans kone. - Nej, det er Catherine...
og hun er så frugtbar som en teglsten. Vil De bede for et mirakel?
Der er fortilfæIde.
Godt. Så bed endeligt.
Men der skal også gøres en indsats. Og min indsats er at sikre en skilsmisse.
Har jeg Deres støtte eller ej?
Paven gav dispensation, så Kongen kan gifte sig med...
sin brors enke for rigets skyld.
Vi må bede Paven om at give dispensation for hans dispensation af statslige grunde?
Jeg kan ikke lide møjsommeligt arbejde. Nå?
Så må vi bare henvende os til Paven og spørge ham.
Jeg tror, vi kan få indflydelse på Pavens beslutning.
Ved overtalelse?
Overtalelse, javist. Og tvang.
Tvinge Kirken? Kirken har sine besiddelser.
Tvang.
Nej, Deres Nåde, jeg vil ikke hjæIpe Dem.
Så godnat, Herre More.
Lad dynastiet uddø med Henry Vlll, og får vi krig igen.
Blodtørstige baroner vil rasere landet fra ende til anden.
Er det dét, De vil have? Godt.
England har brug for en arving.
Visse forholdsregler, måske beklagelige...
måske ikke, der er meget indenfor Kirken der behøver forbedring, Thomas.
Beklagelige, ja vist. Men nødvendige for at give os en arving.
Forklar mig, hvordan De som rådsmedlem kan være imod de forholdsregler...
på grund af Deres samvittighed.
Jeg mener, at når statsmænd tilsidesætter deres samvittighed...
for at udføre deres offentlige pligter...
leder de deres land ind på den korteste vej til kaos.
Vi har mine bønner at falde tilbage på.
Det kunne De lide, ikke? At regere et land med bønner?
Ja, det kunne jeg.
Det ville jeg gerne se.
Hvem vil bære den efter mig?
Hvem bliver den næste kansler? Dig? Fisher? Suffolk?
- Jeg siger Fisher. - Men hvad siger Kongen?
Hvad med min sekretær, Herre Cromwell?
Cromwell. Han er en meget dygtig mand.
Men?
Hellere mig end Cromwell.
Så vær realistisk.
Indtil da...
er De og jeg fjender.
Som Deres Nåde ønsker.
Som Gud vil.
Måske, Deres Nåde.
More! De skulle have været præst!
Som Dem, Deres Nåde?
Godnat, Sir Thomas.
Sir Thomas.
- Hvad er det? - Fra taknemmelige fattigfolk i Leicester.
- Leicester? - De gør mere godt, end De ved, Sir.
Min datter har en retssag for Fattigmands Domstolen.
Bagte æbler, sir.
Til at forsøde min bedømmelse.
Jeg giver Deres datter samme bedømmelse, jeg ville give min egen.
En retfærdig en, hurtigt.
Vær velsignet, sir.
Jeg forstår. Ja. Jeg læser det. Tak.
Godaften, Sir Thomas.
- Jeg læser det. - Det er en akavet sag.
- Jeg kunne forklare for Dem... - Jeg læser det.
Bare et øjeblik...
Båd!
Chelsea, Sir?
Chelsea.
Jeg håber, det er umagen værd.
- Har De en bevilling? - Gudskelov, har jeg en bevilling.
- Så er der faste priser. - Ja, der er.
Hampton til Chelsea med strømmen, halvanden penny.
Til Hampton mod strømmen, halvanden penny.
Den der sætter taksterne, er ikke vant til at ro.
Nej. Tre pence hvis jeg er hjemme til morgenmaden.
Tak, sir.
Et flot bæger, sir.
Ja.
Det er penge værd, sir.
Vær forsigtig, sir.
Tak.
- Har De været her hele natten? - Ja.
De sagde, der var en stilling.
Ja. Jeg tilbyder Dem en stilling, med et hus, en tjener og 50 pund om året.
Hvilken stilling?
På den nye skole.
Lærer!
Der er ingen der giver Dem en stilling ved hoffet, Richard.
Herre Cromwell sagde, han ville hjæIpe mig.
Cromwell?
Hvis De kender Cromwell, behøver De ikke min hjæIp.
Sir Thomas?
Hvis De bare vidste, hvor meget jeg hellere ville have Deres hjæIp end hans.
Ingen stilling ved hoffet.
Hvorfor ikke?
Se.
- Hvad er det? - Det er bestikkelse.
"Jeg er en gave fra Averil Machin. "
Og Averil Machin har en retssag for Begæringsdomstolen.
Italiensk søIv. Tag det. Jeg spøger ikke.
Tak.
Hvad vil De gøre med det?
SæIge.
- Og købe hvad? - En ny embedskappe!
Men det er en lille bestikkelse, Richard.
Ved hoffet tilbyder de Dem alt muligt, så som huse, gods, våbenskjold.
En mand skulle være, hvor han ikke bliver fristet.
Hvorfor ikke blive lærer? De ville være en god lærer. Måske storartet.
- Hvem ville vide det, hvis jeg var? - De! Deres elever. Deres venner.
Gud. Ikke noget dårligt publikum.
Og et roligt liv.
Det siger De. De har lige talt med Kardinalen.
Ja, talt med Kardinalen.
De er ved at gå ud af dit gode skind, ikke? De vigtige statsanliggender.
Skilsmissen?
Bådsmand!
- FøIg denne mand til New Inn-Kroen! - Ja, sir.
Sir Thomas?
Tak.
Bliv lærer.
- Matthew. - Sir.
- Sover Lady Alice? - Ja, sir.
- Lady Margaret? - Nej, sir.
Herre Roper er her, sir.
Nu? Hvem lukkede ham ind?
Han er svær at holde ude, sir.
Will vil gifte sig med mig, Fader.
Men det kan han ikke.
Sir Thomas, jeg er blevet advokat.
Tillykke, Roper.
Min familie er ikke på slottet, men i byen...
Der er intet i vejen med din familie, Will.
Og der er ikke meget i vejen med dig.
Bortset fra, at du behøver et ur.
Jeg kan købe et ur, sir.
Svaret er nej...
og vil være nej så længe, du er en kætter.
Nej, det ord kan jeg ikke lide, Sir Thomas.
Det er ikke et rart ord eller ting.
Kirken er kættersk! Dr. Luther har bevist det!
Luther er blevet bandlyst!
Fra en kættersk kirke! Kirke? Det er en butik!
- Frelse ved betaling! Og skilsmisser! - Nej, Will!
- Jeg siger, hvad jeg ved! - Det er ikke det rette sted!
Eller det rette tidspunkt.
Hør her, Will.
For to år siden var du en ivrig kirkegænger.
Nu er du en ivrig lutheraner.
Vi må bede til, at når du er færdig med at strejfe rundt...
så væIger du den rigtige vej.
- Er din hest her? - Nej, sir, jeg gik.
Så tag en hest i stalden og rid hjem igen.
Af sted.
Må jeg komme igen?
Ja. Snart.
Er det dit sidste ord, Fader?
Det er sikkert, så længe han er en kætter.
Hvad ville Wolsey?
Flink fyr, den unge Will.
Men meget stærke principper.
Og klumset.
- Du er meget tankefuld - Du er meget munter.
Var det skilsmissen?
I seng.
De er kværulanter, i familien Roper. De svømmer altid mod strømmen.
Hans fader var på samme måde...
Du vil ikke snakke om det.
Nej.
- Jeg beklager, du blev vækket, min kære. - Jeg sov ikke særlig tungt.
Hvad ville Wolsey?
- Will Roper har været her. - Will Roper?
Han har været her hele natten. Han vil gifte sig med Meg.
- Slår du ikke det pigebarn, så... - Nej.
Hun er meget velopdragen, og det er en sjæIden vare.
Godnat, Meg.
Godnat.
Gifte sig med Meg. Søn af en advokat.
Hun er datter af en advokat.
Norfolk talte om dig som Kansler af England, inden han gik.
Så er han en farlig ven.
Wolsey er kansler, Gud hjæIpe ham.
Norfolk sagde, hvis Wolsey blev væItet...
Hvis Wolsey væItede ville sprøjtet oversvømme et par småbåde som vores.
Nej.
Der bliver ingen ny kansler, så længe Wolsey lever.
Hertugen af Norfolk, Jarl Marshal af England.
Har De nogen besked til Hans Majestæt?
Hvis jeg havde tjent Gud...
halvt så godt som jeg har tjent min Konge...
ville Gud ikke have ladet mig dø sådan et sted.
Tak Gud for at De dør her. Kongen ville lade Dem dø i London Tower.
"Jeg er sendt direkte fra Kongen selv...
"for at erklære hvor meget England...
"står i taknemmelighedsgæId til denne mand.
"Og hvor værdig han er til at have den højeste post i riget.
"Og hvor inderligt Kongens Nåde elsker og stoler på denne mand...
"ikke blot for mange gode råd...
"velovervejede råd, men for bedre råd i fremtiden...
"hvad angår Kongens person.
"Den selv samme Sir Thomas More...
"gøres hermed til...
"Kansler af riget. "
Slap af, Matthew.
Hent Lady Alice.
Det var godt.
Min Lady! Kongen!
Husk nu, besøget er en overraskelse.
Men han vil vide, vi venter ham...
Det er en stor ære. En ven kalder en anden.
Hvad kommer han rigtig for?
For at tale om skilsmissen. Han kræver et svar.
- Men han fik et svar. - Han vil have et andet.
Deres Majestæt ærer mit hus mere end min husstand kan bære, er jeg bange for.
Ingen grund til formaliteter, Thomas!
Et indfald. Jeg var tilfæIdigvis på floden.
Se. Mudder.
Sikke en aften.
Lady Alice, jeg er bange for, vi kom uventet.
Ja, Deres Nåde. Men, nej, Deres Nåde.
Det vil sige, vi er parate til at beværte...
Det er min datter Margaret.
Hun har ikke endnu haft den ære at møde Deres Nåde.
Jamen Margaret, de sagde, du var en skolepige.
Svar, Margaret.
Blandt kvinder er jeg regnet for det, Deres Nåde.
Kan du også danse?
Ikke særlig godt, Deres Nåde.
Jeg danser superlativt!
Det er danseben, Magaret!
Lady Alice, floden har givet mig appetit.
Hvis Deres Nåde vil deltage i en meget enkel middag.
Det ville glæde mig. Før dem ind.
Tomas og jeg kommer efter.
Matthew.
Mine herrer!
Magaret?
Deres Nåde?
Kan du lide musik?
Ja, Deres Nåde.
De vil spille for dig.
Lyt engang.
Sid ned.
Bliv siddende. Ingen bejlen, Thomas.
Du er min ven, er du ikke?
Deres Majestæt.
Gudskelov, jeg har en ven til kansler.
Villigere til at være en ven, end til at blive kansler.
Min viden om mine egne ringe evner...
Jeg vil dømme dine evner.
Vidste du, at Wolsey foreslog dig som kansler?
Inden Wolsey døde, foreslog han dig, og Wolsey var ikke dum.
Han var en statsmand med enestående evner, Deres Nåde.
Var han?
Var han det?
Hvorfor svigtede han mig så?
Det var ondskab.
Ja, ondskab. Hemmelig modstand.
Men velovervejet, forsætlig, påtænkt modstand.
Wolsey ville være pave, for at herske over mig.
Hvad er det? Overvejelse!
Fordi jeg er enkel og ligetil og behandler enhver mand redeligt.
Regner du mig for en tåbe, på grund af det jeg siger?
Wolsey var en stolt mand, Thomas.
Stolthed helt igennem.
Og han svigtede mig.
Svigtede mig på det eneste punkt, der betød noget dengang som nu.
Men se.
Bliv siddende.
Sikke en aften.
En mand kunne bekæmpe en løve.
Visse mænd kunne, Deres Nåde.
Thomas...
vedrørende min skilsmisse.
Har du tænkt over det siden sidst?
På meget lidt andet.
Så du anser det for muligt?
At De lader Dem skille fra Dronning Catherine?
Ak, som jeg ser det, er det klart...
at jeg ikke er enig med Deres Nåde, at min bestræbelse er...
ikke at tænke på det.
Så har du ikke tænkt nok!
Syren.
Vi har dem i Hampton.
Dog ikke så smukke.
Jeg er i et fortræffeligt humør.
Thomas, du må betænke, at min sjæI er i fare.
Det var ikke et ægteskab.
Jeg har levet i blodskam med min brors enke.
3. Mosebog: "Din brors hustrus køn må du ikke blotte. "
3. Mosebog. Kapitel 18, vers 16.
Ja, Deres Nåde. Men 5. Mosebog...
5. Mosebog er tvetydig!
Jeg passer ikke til at tage mig af disse anliggender.
Det virker som en sag for pavestolen...
Thomas, har man brug for paven til at fortælle, hvor man har syndet?
Det var en synd.
Gud har straffet mig.
Jeg har ingen søn.
Hun har født mig søn på søn.
Alle døde ved fødslen, eller døde inden en måned.
Jeg har aldrig set Guds hånd så tydeligt i noget.
Det er min pligt at skilles fra Dronningen.
Og ingen paver, der har været skal komme mellem mig og min pligt!
Hvorfor kan du ikke se det? Alle andre kan.
Hvorfor har Deres Nåde så brug for min ringe støtte?
Fordi du er ærlig.
Og der er mere i det, du er kendt for at være ærlig.
Folk som Norfolk føIger mig, fordi jeg er Kongen.
Folk som Cromwell føIger, fordi de er sjakaler med skarpe tænder...
og jeg er deres tiger. Mængden føIger mig...
fordi den føIger alt, der bevæger sig.
Og så er der dig.
Jeg er dårlig over at tænke på, hvor meget jeg må mishage Deres Nåde.
Nej, Thomas, jeg respekterer din ærlighed.
Men respekt...
det er en sjæIden vare.
Hvad synes du om musikken?
Den melodi de spillede, havde en vis...
Sig, hvad du synes om den.
Kunne det være Deres Nådes egen?
Afsløret!
Nu vil jeg aldrig vide din mening, og det er ærgerligt.
Vi kunstnere, vi elsker ros, dog elsker vi sandheden mere.
- Så skal jeg sige min sande mening. - Nå?
Jeg synes, den var yndig.
Thomas, jeg har valgt den rette kansler.
Jeg må til retfærdighed sige, at min musiksmag anses for jammerlig.
Din musiksmag er fremragende!
Den er præcis i overensstemmelse med min.
Musik.
Send dem tilbage uden mig, Thomas. Jeg vil bo her i Chelsea og komponere.
Min hus står til Deres Nådes rådighed.
Med hensyn til det andet anliggende, husk på...
jeg har ingen modstand.
Deres Nåde.
Ingen modstand, siger jeg. Ingen modstand.
Bliv siddende.
Jeg vil holde dig udenfor, men du er min kansler.
Jeg tager det ikke let, og jeg tolererer ikke modstand!
Jeg kan se, hvordan det bliver.
Biskopperne vil modsætte sig!
De fuldfede kirkeprinser! Hyklere! Hyklere alle sammen!
Pas på de ikke overtaler dig, Thomas!
Deres Nåde er uretfærdig.
Jeg kan ikke tjene Deres Nåde i anliggendet om Dronningen.
Jeg har ingen dronning!
Catherine er ikke min kone!
Ingen præst kan gøre hende til det.
De der siger, hun er min kone, er ikke kun løgnere men forrædere!
Ja, forrædere!
Det vil jeg ikke tolerere!
Forræderi!
Jeg tolererer det ikke.
Det gør mig rasende!
Det er en dødelig kræft i den politiske krop, og jeg vil have den fjernet!
Har du set?
Har du set, hvor rasende du har gjort mig?
Jeg kan knap kende mig selv.
Var du blot med mig, der er ingen jeg hellere forfremmede...
ja, med mine egne hænder.
Deres Nåde overvæIder mig.
Hvad er der?
Klokken otte, Deres Nåde.
Hæv dig op.
Har jeg ikke lovet, jeg holder dig uden for dette?
Skal vi spise?
Hvis Deres Nåde ønsker det.
Du sagde klokken otte.
Tidevandet vender.
- Jeg glemte tidevandet. Jeg må af sted. - Beklager, Deres Nåde.
Hvis ikke jeg når tidevandet, når jeg ikke tilbage.
Nej, gå ikke med.
Lady Alice, jeg skal nå tidevandet. Pligterne kalder mig til hoffet.
Så vi takker dig, og vi siger godnat!
Hvad sker der?
- Du modsatte dig ham! - En smule.
- Hvorfor? - Jeg havde intet andet valg.
Du er ganske flink, Thomas.
- Kvinde, pas dine egne sager! - Det er det, jeg gør!
Gud bevare Deres Majestæt!
Gud bevare Deres Nåde!
Gud bevare Kongen!
Løft!
Sænk årene!
Kommer De med mig, Rich?
Nej.
Det tror jeg, De burde.
Jeg kan ikke fortælle Dem noget.
Nå?
Thomas?
Forbliv ven med ham.
Du kan stole på, at det jeg kan gøre smilende, det gør jeg.
Fald til ro.
Det er ikke det, martyrer er gjort af.
Godaften, sir, Lady Alice.
Will vil tale med dig, Fader.
Jeg sagde, det ikke var passende.
Du havde ret.
Du er meget frisindet med min datters hånd, Roper.
Ja.
Det er det, jeg vil tale om.
De har haft en uoverensstemmelse med Hans Majestæt.
- Har jeg? - Det siger Meg.
Jeg gratulerer.
Hvis det er sandt, er det så et spørgsmåI om gratulation?
Ja!
Da jeg sidst bad om Deres datters hånd...
protesterede De mod mine uortodokse holdninger.
- Det gjorde jeg. - Ja.
Siden sidst har mine holdninger ændret sig.
Det lyder godt, Will.
Jeg har ikke ændret syn på den megen korruption i Kirken.
- Ganske rigtig. - Men et angreb på selve Kirken...
nej. Jeg ser et angreb på selveste Gud.
- Roper! - Djævlens værk...
gjort af djævlens ministre!
For himlens skyld, husk mit embede.
Styres De af embedet...
Nej, jeg er ikke styret af det, men der er visse ting, jeg ikke bør høre.
Sir Thomas.
Richard?
Jeg faldt.
Lady Alice.
Lady Margaret.
Kender du William Roper, den yngre?
Af omdømme, selvføIgelig.
- Godaften, Herre... - Rich.
Har De hørt om mig?
Ja.
I hvilken forbindelse? Jeg ved ikke, hvad De kan have hørt.
Jeg føler, jeg ikke er velkommen her.
Hvorfor Richard? Har De gjort noget, der gør Dem uvelkommen?
Cromwell stiller spørgsmåI.
Om Dem. Han stiller altid spørgsmåI om Dem og Deres meninger.
Til hvem?
Til ham. Det er kun én af hans kilder.
SelvføIgelig. Det er en af mine tjenere.
Du kan gå, Matthew.
De ser på mig, som om jeg var en fjende.
Hvorfor ryster De, Richard?
HjæIp mig.
Hvordan?
Ansæt mig.
Nej.
- Ansæt mig. - Nej.
Jeg ville være trofast.
De kunne ikke svare for Dem selv, end ikke i aften.
Arrester ham!
- For hvad? - Han er farlig!
- Injurier. Spion! - Han er ond!
- Det er ikke love mod det. - Guds lov!
- Gud kan arrestere ham. - Mens du taler, forsvinder han!
Lad ham gå, om han så var djævlen, indtil han bryder loven.
- De giver djævlen juridisk fordel! - Ja, hvad ville du gøre?
Skære en vej gennem loven for at jagte djævlen?
Ja. Jeg ville beskære enhver lov i England for at gøre det.
Og når den sidste lov er væk, og djævlen vender sig mod dig...
hvor vil du gemme dig, Roper, alle lovene er væk?
Landet er tilplantet med love fra kyst til kyst...
menneskets love, ikke Guds, og hvis du fæIder dem...
og du er den rette mand til det...
tror du virkelig, du ville kunne stå oprejst, i den vind der ville blæse?
Ja.
Jeg giver djævlen lovens fordel for min egen sikkerheds skyld.
- Herre Rich? - Ja.
Herinde, sir.
Rich? Kom ind.
Det tog lang tid at få Dem hertil.
Har jeg ladet Dem vente?
Månedsvis.
- Her. - Tak.
Har De hørt det sidste nye?
- Hvilket? - Sir Thomas Paget trækker sig tilbage.
Og jeg er hans efterføIger.
Minister for Rådet?
Dem?
Det er en overraskelse, ikke?
Når man ser på det, er det logisk.
Sid ned, Rich. Ingen formaliteter, ingen bejlen...
som Hans Majestæt ville sige.
Jeg stoler på Dem, kan De se.
Jeg ville aldrig gentage eller indberette sådan noget.
Hvad ville De gentage eller indberette?
Intet sagt i venskab.
Tror De på det?
- Ja. - Nej, seriøst.
Ja.
Rich, seriøst.
Det kommer an på, hvad jeg blev tilbudt.
Sig det ikke for at glæde mig.
Det er sandt. Det kommer an på, hvad jeg blev tilbudt.
Der er en ledig stilling.
Toldopkræver for York.
Er det Deres foræring?
Bestemt.
Hvad skal jeg gøre for det?
Jeg kender en mand, der vil skifte kvinde.
Normalt er det en ubetydelig sag, men i dette tilfæIde...
er det vores fyrste, Lord Henry den ottende.
Hvilket er en anden måde at sige, at hvis han vil skifte kvinde, så gør han det.
Og vores job som administratorer...
er at bagatellisere de ulemper, det vil medføre.
Det er vores eneste job, Rich, bagatellisere ulemper ved ting.
En harmløs beskæftigelse ville man sige, men nej.
Vi administratorer er ikke afholdte, Rich.
Vi er ikke populære.
Jeg siger "vi" ud fra den formodning at De tager imod stillingen, jeg tilbød i York.
Ja.
Det er et dårligt tegn når folk er nedtrykte over deres eget held.
- Jeg er ikke nedtrykt. - De ser sådan ud.
Jeg sørgede. Jeg har mistet min uskyld.
For nogen tid siden. Har De først opdaget det nu?
Deres ven, vores nuværende Kansler, det er en uskyldig mand.
Det sjove er, at han er det.
Ja, det vil jeg sige, han er. Ulykkeligvis...
er hans uskyld sammenfiltret med det problem...
at man ikke kan skifte kvinde uden en skilsmisse...
og man kan ikke blive skilt, uden Paven siger det.
Og fra denne meningsløse detalje, forudser jeg en vis mængde af...
- Ulemper? - Lige netop.
Bægret han gav Dem, hvor meget var det værd?
Kom nu, han gav Dem et søIvbæger. Hvor meget fik De for det?
Halvtreds shilling.
Det var en gave fra en kvinde, en procesførende, ikke?
- Ja. - Hvilken domstol? Kanslerretten?
Drik Dem ikke fuld!
Hvilken domstol var sagen for?
Begæringsdomstolen.
Sådan. Det var ikke så smertefuldt, var det?
Nej.
Og det bliver nemmere næste gang.
Herre ærkebiskop, mine herrer...
ærværdige gejstlige.
Svaret fra vores fyrste, Lord Henry...
til hans trofaste højtelskede undersåtter...
biskopper i Canterbury præstemødet.
"Hans Majestæt...
"anerkender jeres ydmyge indrømmelse af mange alvorlige fejl...
"for hvilket accepteres...
"en symbolsk bodssum på 100.000 pund.
"Velvidende rigets trivsel og hans undersåtters sindsro...
"kræver Hans Majestæt at I øjeblikkelig giver afkald på jeres falske...
"alliance med Bispesædet i Rom.
"Og antager den lov der er vedtaget i parlamentet...
"og anerkender Kongen titlen...
"Overhoved af Kirken i England. "
Nå, mine herrer, hvad er svaret?
Ja eller nej?
Hans Majestæt godtager Deres afsked med sorg.
Han husker Deres godhed og forløbne trofasthed.
Og hvad der angår Deres ære og velfærd, vil han altid være på Deres side.
Vil De overbringe min ydmyge taknemlighed.
- HjæIp mig med den. - Ikke jeg.
- Alice? - Nej.
For himlens skyld, Herre More, du er anset for at være en klog mand. Er det klogskab?
At forråde dine evner...
forlade din post, og glemme dine pligter overfor slægt og venner?
Skal jeg, sir?
Nej tak, svigersøn.
Margaret...
vil du?
Ja.
Hvis du ønsker det.
Min kloge pige.
Godt gjort, sir! Efter min mening er den ting en nedværdigelse.
Jeg skal sige Dem min mening om Kongens titel...
Gør det ikke! Ti stille, Will! Husk, du har en kone nu...
og du får måske børn.
Forklar det for mig, Thomas...
fordi for mig ser det ud som fejhed!
Det skal jeg nok.
Det er ikke forandring, det er krig mod Kirken.
Vores konge har erklæret krig mod Paven, fordi Paven ikke vil erklære...
- at vores Dronning ikke er hans kone. - Er hun det?
Er hun?
Har jeg Deres ord for, at samtalen bliver mellem os?
Godt.
Og hvis Kongen beordrer Dem til at gentage, hvad jeg måske siger?
Jeg ville holde mit ord til Dem.
Hvad er der blevet af Deres løfte om lydighed mod Kongen?
De lægger fæIder for mig!
Nej, jeg viser Dem tiden.
Vi er i krig med Paven. For Paven er en prins, ikke?
Det er han. Han er også en efterkommer af Skt. Peter, vores eneste led til Kristus.
Det tror De. Og De vil sætte alt De har, over styr...
også respekten for Deres land, for Deres tro?
Fordi det vigtigste er, at jeg tror det, eller rettere, nej...
ikke at jeg tror det, men at jeg tror det.
- Taler jeg uklart? - Fuldkommen.
Hvorfor håner De mig med den advokatsnak?
Fordi jeg er bange.
De er syg.
Dette er ikke Spanien. Det er England.
Mine venner, I ved alle, hvorfor jeg har samlet jer her.
Jeg har taget min afsked i dag.
Jeg er ikke længere en stor mand.
De skal vide, vi alle er på Deres side, sir.
Min side? Hvilken side er det?
Vi ved alle, hvad De tænker.
Ingen af jer ved det. Og hvis I gætter det...
og plaprer ud med det, gør I mig ikke en tjeneste.
Siden jeg ikke længere er en stor mand, behøver jeg ikke en stor husholdning.
Jeg har ikke råd til det. I må rejse.
Jeg har dog stadig nogle store mænd blandt mine venner...
og de behøver stadig store husholdninger.
Ingen af jer bliver vist bort, indtil vi har fundet en plads til ham.
- Vi kan ikke finde plads til alle. - Jo, vi kan.
Tak.
Det var alt.
Hvad med dig, Matthew?
Bliver du?
Det kommer an på, sir.
Der vil være færre penge og mere arbejde.
Så kan jeg ikke se, hvordan jeg kan, sir. Jeg har jo min egen...
Ganske rigtigt. Hvorfor skulle du? Jeg vil savne dig, Matthew.
Nej, sir, De ser gennem mig. Det ved jeg.
Jeg vil savne dig.
Fandens også! Er det ikke typisk?
Savne mig? Hvad er der ved mig at savne?
"Matthew, vil du acceptere en lønnedsættelse?" Nej, det vil jeg ikke.
Og det er alt. Og det er det hele! Han har heldet imod sig, jeg beklager.
Jeg har ikke noget imod at beklage det.
Havde jeg haft lidt held, kunne han få det!
Jeg ville ønske, vi altid havde held!
Jeg ville ønske, det regnede øI! At vi havde vinger! Men det har vi ikke!
Nå, det var enden på dig.
Hvad vil du lave? Sidde ved ilden...
og lave kruseduller i asken?
Slet ikke, Alice.
Jeg tror, jeg vil skrive lidt...
jeg vil skrive...
jeg vil læse, jeg vil tænke.
Jeg tror, jeg vil lære at fiske.
Jeg vil lege med mine børnebørn, når Roper har gjort sin pligt.
- Skal jeg lære dig at læse, Alice? - Nej, for Guds skyld!
Stakkels tåbelige mand, tror du, de vil lade dig i fred?
Hvis vi varer vores tunger, vil de!
Jeg har lidt at sige om det. Jeg har ikke udtalt mig. Jeg har sagt op, det er alt.
Kongen er blevet Kirkens overhoved, takket være parlamentet.
Den engelske kirke vil skille ham fra Dronningen, og gifte ham med Lady Anne.
Men har du nogensinde hørt mig udtale mig om det?
Nej.
Hvis jeg mister min rang og min husstand, vil jeg vide, hvad grunden er.
- Så kom med en udtalelse nu. - Nej.
Det er et lovspørgsmåI. Stol trygt på...
at min sikkerhed ligger i tavsheden.
Og skal min tavshed være fuldkommen, må den omfatte dig.
Kort sagt stoler du ikke på mig.
Jeg er Kongens overdommer, jeg er Cromwell, jeg vogter over London Tower.
Jeg tager din hånd...
jeg lægger den på Biblen, på det velsignede kors, og jeg siger:
"Kvinde, har din mand udtalt sig om disse anliggender?
"Men sjælen som pant, hvad er dit svar?"
Nej.
Og sådan skal det fortsat være.
Har du betroet dig til Meg?
Ville jeg sige ting til Meg, jeg ikke siger til dig?
Du elsker Meg inderligt. Det ved jeg godt.
Det er et farligt anliggende, så...
hvis du ikke har fortalt Meg det.
Det tror jeg ikke. Nej.
Når de ser, jeg er tavs...
vil de ikke ønske andet, end at lade mig forblive tavs.
Du får at se.
Men han er tavs, Herre Minister, hvorfor ikke lade ham i fred?
Deres Nåde, De er ikke en lærd mand...
De forstår måske ikke omfanget af hans omdømme.
Hans tavshed runger op gennem Europa!
I Europa regnes han for Kongens fjende.
Vrøvl! Han er nok en særling, men ingen forræder.
Præcis. Og med lidt pres...
Med lidt pres indrømmer han det.
Vi behøver kun en erklæring om hans loyalitet...
- til den nuværende administration. - Jeg mener ikke, vi skal rippe op i noget.
Kongen er ikke enig med Dem.
Hvilken slags pres, tror De, De kan udøve?
Jeg har bevis for, at Sir Thomas tog imod bestikkelse, mens han var dommer.
Hvad?
Han var den eneste dommer siden Cato, det ikke tog imod bestikkelse!
Hvornår var der sidst en kansler, der efter tre år kun havde...
100 pund og en guldkæde?
Det er, som De antyder, almindelig skik...
men en skik kan godt være almindelig og stadig en udåd.
Denne udåd kunne sende en mand i fængsel.
Kom her.
Denne kvindes navn er Averil Machin. Hun kommer fra Leicester.
- Hun havde en sag... - En ejendomssag.
Hold mund.
En ejendomssag i Begæringsdomstolen i april 1528.
Og fik en unfair dom!
Og fik en ulastelig retfærdig dom af Sir Thomas.
- Nej, det var ikke! - FortæI herren...
om den gave du gav dommeren.
Jeg gav ham et bæger, sir.
Et italiensk søIvbæger jeg købte i Leicester for 100 shilling.
Tog Sir Thomas imod bægeret?
Ja, han gjorde.
Han tog imod det. Vi kan bekræfte det. Du kan gå.
- Sådan som jeg ser det... - Gå!
- Er det Deres vidne? - Nej.
Ved et sjovt sammentræf kom Herre Rich senere i besiddelse af bægeret.
Hvordan?
- Han gav det til mig, Deres Nåde. - Gav det til Dem. Hvorfor?
En gave.
Ja, De var en ven, var De ikke?
Hvornår gav Thomas Dem det?
Det kan jeg ikke huske.
Kan De "huske", hvad De gjorde med det?
- Jeg solgte det. - Hvor?
- I en butik. - Har butikken det stadig?
Nej. De har mistet alle spor af det.
Hvor belejligt.
Tvivler De på Richs ord, Deres Nåde?
Det har strejfet mig.
Her er kvitteringen.
Den ko havde sagen i retten i april. Den er fra maj.
I det øjeblik Thomas vidste, bægeret var bestikkelse...
smed han det i den nærmeste rendesten.
Kendsgerningerne vil bekræfte den tolkning, formoder jeg.
Der er hverken hoved eller hale i det, Herre Minister.
Det var et forsøg. Vi finder noget bedre.
- Jeg deltager ikke i det. - De har intet valg.
Hvad siger De?
Især Kongen ønsker, at De aktivt deltager i dette anliggende om Sir Thomas.
Det har han ikke sagt.
Ikke? Det har han sagt til mig.
Hør her, Cromwell...
hvad er formålet med det?
Der fik De mig.
Det er vel et spørgsmåI om samvittighed.
Kongen vil have Sir Thomas til at velsigne hans ægteskab.
Hvis Sir Thomas var til stede til brylluppet, ville det spare os alle en masse problemer.
Han deltager ikke i det bryllup.
Hvis jeg var Dem, ville jeg prøve at overtale ham.
Jeg ville virkelig prøve, hvis jeg var Dem.
Truer De mig, Cromwell?
Min kære Norfolk, det er ikke Spanien.
Det er England!
Thomas!
Lady Margaret?
Ja.
Vi har skåret grønt løv. Vi bruger dem til brændsel.
Jeg har et brev til Deres fader, Lady Margaret. Fra hoffet i Hampton.
Han skal svare på visse anklager over for Minister Cromwell.
Godt, De kom, Sir Thomas.
Herre Rich vil nedfæIde vores samtale.
Godt, De sagde det, Herre Minister.
I kender vist hinanden.
I særdeleshed, vi er gamle venner.
Det er en pæn embedskappe, De har, Richard.
Tro mig, Sir Thomas.
Nej, det er at bede om for meget. Men lad mig sige det alligevel.
De har ingen større beundrer end mig.
Nej, ikke endnu, Rich, ikke endnu.
Hvis jeg må høre anklagerne.
- Anklagerne? - Jeg forstår, der er visse anklager.
En tvetydig adfærd, jeg gerne vil præcisere, næppe anklager.
Notér det, vil De, Herre Rich? Der er ingen anklager.
Kongen er ikke tilfreds med Dem.
Det bedrøver mig.
Og alligevel ved De, at hvis jeg kunne få Dem til...
at enes med Kirken, universiteterne og parlamenterne...
var der ingen ære, Hans Majestæt ville nægte Dem.
Jeg er vel bekendt med Hans Nådes gavmildhed.
Som De ønsker.
Har De hørt om den såkaldte "Hellige Pige fra Kent"...
som blev henrettet for at profetere mod Kongen?
- Ja, jeg mødte hende. - Ja, De mødte hende.
Alligevel advarede De ikke Hans Majestæt om dette forræderi. Hvorfor ikke?
Hun talte ikke om forræderi. Vores samtale var ikke politisk.
Men kvinden var berygtet. Forventer De, jeg tror på det?
- Heldigvis var der vidner. - De skrev et brev til hende.
Ja. Jeg skrev og rådede hende til at holde op med at blande sig i statsanliggender.
Jeg har en kopi af brevet. Også bevidnet.
- De har været varsom. - Jeg foretrækker at holde min sti ren.
I juni 1521 udgav Kongen en bog.
Et teologisk værk.
Den hed Et forsvar af de Syv Sakramenter.
For hvilken han blev udnævnt "Forsvarer af Troen" af Hans Hellighed Paven.
Af biskoppen af Rom, eller insisterer De på "pave"?
Nej. "Biskop af Rom" hvis De ønsker. Det ændrer ikke hans autoritet.
Tak. De kom hurtigt til sagen. Hvad er den autoritet?
For eksempel, i Kirken af England...
hvad er Biskoppen af Roms egentlige autoritet?
De vil finde det meget dygtigt forklaret og forsvaret, Herre Minister...
i Kongens bog.
I bogen der er udgivet i Kongens navn, ville være mere passende.
- De skrev denne bog. - Ikke en side af den.
Jeg mener ikke, De holdt pennen.
Jeg forsøgte at besvare nogle juridiske spørgsmåI...
fremført af Kongen, som det forventedes af mig.
Nægter De, at De anspore den?
Det var fra først til sidst Kongens eget værk.
Kongen siger nej.
Kongen kender sandheden.
Og hvad han end har sagt til Dem...
vil han ikke føre bevis for denne beskyldning.
Hvorfor ikke?
Fordi beviset er afgivet ved ed, og han vil ikke sværge falsk mod sig selv.
Hvis De ikke ved det, så kender De ham ikke endnu.
Sir Thomas More.
Hvad siger De...
angående Kongens ægteskab med Dronning Anne?
Jeg troede ikke, man ville spørge om det igen.
Så troede De forkert. Disse anklager...
De er skrækhistorier for børn, Herre Minister, ikke for mig!
Så vid, at Kongen befaler mig at anklage Dem...
i hans navn, for stor utaknemlighed!
Og fortælle Dem, at der aldrig har været en så skurkagtig tjener...
eller så forræderisk en undersåt som Dem!
Så...
jeg blev endelig bragt hertil.
Bragt?
De har selv bragt Dem til, hvor De står.
De kan gå.
Indtil videre.
Hvad vil De gøre nu?
Hvad der end er nødvendigt.
Båd!
Kom nu, så slemt er det heller ikke!
Howard!
Jeg kan ikke komme hjem.
De vil ikke komme med en båd.
Bebrejder De dem?
Er det så slemt?
Det er slemt hele vejen igennem!
Det er pænt af Dem at blive set med mig.
Jeg fulgte Dem.
Blev De fulgt?
- De er et farligt bekendtskab! - Så lad være.
- Jeg kender Dem. - Jeg mener som ven.
- Bare jeg ikke var, men jeg er Deres ven. - Hvad skal vi så gøre?
- Overgiv Dem. - Det kan jeg ikke, Howard.
Vores venskab er mere ustadigt end det.
Det eneste sikre i en verden af skiftende venskaber er...
- at Sir More ikke overgiver sig. - For mig skulle det være, det er mig selv.
Hengivenhed ligger dybt i mig, som jeg tror, De ved.
Men kun Gud er kærlighed helt igennem. Og det er mig selv.
Og hvem er De?
En advokat! Søn af en advokat!
Vi burde være de stolte, de arrogante, vi har alle overgivet os.
Hvorfor skal De skille Dem ud?
For fanden! Det er ude af proportion!
De knuser mit hjerte.
Ingen er i sikkerhed, Howard, og De har en søn.
Vi slutter vores venskab nu.
- For venskabs skyld? - Ja.
Tosse!
De er et fjols, Norfolk!
De starter ikke et skænderi, De har ikke stilen.
De og Deres klasse har overgivet jer, som De så rigtigt kalder det...
fordi landets religion ikke betyder noget for jer.
Det var dumt sagt!
Den engelske adelsstand...
Den engelske adelsstand havde snorksovet under Bjergprædikenen!
Men I arbejder alle flittigt på en bulldogs stamtavle.
Et kunstigt skænderi er ikke rigtigt.
Vi har aldrig nogensinde skændtes. Vores venskab var lutter dorskhed.
De kan være grusom, når De vil, det har jeg altid vidst.
Hvad påskønner De ved Deres bulldogger? Grebet, ikke sandt?
- Ja. - Deres natur?
- Ja. - Det er derfor, De avler dem?
Det gæIder også mennesker.
Jeg giver mig ikke, jeg modsætter mig.
Ikke min stolthed, ikke mit tungsind eller noget andet behov, men jeg gør, jeg.
Er der derinde, blandt alle de muskler, ingen livsnerve, der tjener et behov...
for Norfolkene, eller der det bare Norfolk?
- Tænk over det, min herre! - Thomas!
Når De står over for Deres Skaber i slet forfatning!
Stop.
Og han vil tro, at et sted tilbage i Deres stamtavle, kom der en tæve ind!
Vedtaget i dette hus den 3. april sidste år...
det er et anliggende, der egner sig til, at borgerstanden, der er samlet her...
i parlamentet, tager sig af det.
Som føIge af frafald af lav...
det uldne klæde der nu er fremme i Yorkshire, Lincoln...
og lignende, er ikke at give skylden...
Jeg vil gemme resten af mit anliggende til senere.
Jeg tvivler ikke på, at borgerparlamentet hurtig vil vedtage denne lov.
For det angår Kongens nye titel og hans ægteskab med Dronning Anne.
Anliggender, der glæder en loyal undersåt.
Bemærk, mine Herrer...
at der blandt os er et kuld forsigtige forrædere...
hvis bedrageri ikke længere tolereres.
Og vi, hans loyale jægere, må nu drive de listige ræve ud af deres huler.
Fader?
Margaret!
Jeg kunne ikke få en båd.
Hvad er der, Margaret?
Der er blevet vedtaget en ny lov i parlamentet.
Den lov handler om en ed...
om ægteskabet.
På hvilket grundlag er eden?
- Højforræderi. - Men hvordan lyder den?
Hvad betyder ordene? Vi ved, hvad det betyder.
Sig mig ordene.
En ed består af ord. Det er muligt af aflægge den.
Aflægge den?
Hvis den kan, må også du aflægge den.
Nej!
Hør, Meg. Gud skabte englene for at vise Ham pragt.
Som Han skabte dyr for uskyld og planter for deres enkelthed.
Men Han skabte mennesket til at tjene Ham.
Hvis Han lader os komme til et punkt, hvor der ingen udvej er...
så må vi stå fast, så godt vi kan.
Og ja, Meg, så kan vi råbe som forkæmpere, hvis vi har vejr til det.
Men det er Guds andel, ikke vores, der driver os til det punkt.
Vores naturlige gerning ligger i at flygte.
Hvis jeg kan aflægge eden, gør jeg det.
Jeg ønsker, at du for min skyld aflægger den.
Jeg har aldrig så uvilligt taget en mand til fange.
Tak, Herre Fængselsinspektør.
Tak.
Sir Thomas.
Det er uretfærdigt.
- Hvorhen denne gang? - Richmond Palace.
Sid ned.
Det er den Syvende Kommission der undersøger sagen...
om Sir Thomas More udnævnt af Hans Majestæts Råd.
Har De noget at sige?
Nej.
- Har De set dokumentet før? - Ofte.
Det er loven om arveføIgen.
Det er navnene på dem, der har svoret på det.
- Jeg har som sagt set det før. - Vil De sværge på det?
Nej.
Thomas, vi må vide...
Vi må vide klart, om De anerkender Dronning Annes afkom...
som arvinger til tronen.
Kongen i parlamentet siger, at det er de.
- SelvføIgelig gør jeg det. - Vil De sværge på det?
- Ja. - Hvorfor så ikke sværge på loven?
Fordi der er mere end det i loven.
Netop. FormåIsparagraffen angiver at Kongens tidligere ægteskab...
med Lady Catherine var ulovligt...
idet hun var hans brors enke, og Paven havde ingen fuldmagt til at stadfæste det.
Er det det, De benægter?
Er det det, De bestrider?
Er det det, De ikke er sikker på?
De fornærmer Hans Majestæt og Rådet repræsenteret af Ærkebiskoppen!
Jeg fornærmer ingen.
Jeg aflægger ikke eden. Jeg vil ikke fortælle jer, hvorfor jeg ikke vil.
- Så må din grund være forræderisk! - Ikke "må være", kan være.
Det er ren antagelse!
Loven kræver mere end en antagelse, loven kræver kendsgerninger.
Jeg kan ikke dømme Deres juridiske stilling i denne sag...
men indtil jeg kender grunden til Deres indsigelser...
kan jeg kun gætte mig til Deres religiøse ståsted.
Hvis De er villig til at gætte det, er det en smal sag at gætte mine indsigelser.
Så har De altså indsigelser mod loven?
Det ved vi godt, Cromwell!
Nej, det ved I ikke.
I kan formode, jeg har indsigelser, I ved kun, at jeg ikke vil sværge på den...
for hvilket I ikke lovligt kan gøre mig fortræd yderligere.
Men hvis I havde ret i at antage, at jeg havde indsigelser, og ret igen...
i at antage mine indsigelser som forræderiske...
ville loven tillade jer at hugge hovedet af mig.
Nå, ja.
Godt gjort, Sir Thomas.
Jeg har forsøgt at gøre det klart for Hans Nåde længe.
Pokkers! Jeg er ikke en skoledreng.
Jeg ved ikke, om det var lovligt...
men for pokker, Thomas, se de navne.
Hvorfor kan De ikke gøre, som jeg gjorde, for venskabs skyld?
Og når vi dør, og De kommer i himmelen for at føIge Deres samvittighed...
og jeg kommer i helvede for ikke at føIge min, føIger De så med, for venskabs skyld?
Så, dem af os hvis navne er på listen, er forbandede, Thomas?
Jeg kan ikke se ind i et andet mennesker samvittighed.
Jeg fordømmer ingen.
- Så anliggendet kan diskuteres? - Ja.
Deres lydighed mod Kongen er uden for diskussion.
Så regn med tvivl over for vished og tegn.
Nogle mennesker tror, jorden er rund, andre tror, den er flad.
Det er et anliggende, der kan diskuteres.
Men hvis den er flad, vil Kongens befaling gøre den rund?
Og hvis den er rund, vil Kongens befaling flade den ud?
Nej, jeg skriver ikke under.
Har De mere respekt for Deres egen tvivl end for Kongens befaling?
- Jeg har ingen tvivl. - Ingen tvivl om hvad?
Ingen tvivl om at jeg ikke aflægger denne ed.
Men hvorfor jeg ikke vil, vil De Minister, ikke få lokket ud af mig.
Jeg kunne få det ud af Dem på anden vis.
De truer som en havnebølle.
Hvordan ellers?
Som en statsmand, med loven!
Det er loven, De bliver truet med.
Så er jeg ikke truet.
De herrer, må jeg gå i seng?
Ja. Fangen må trække sig tilbage, som han bad om.
- Medmindre De... - Jeg ser intet formåI i at forlænge det.
Godnat da, Thomas.
Må jeg få et par bøger mere?
Har De da bøger?
Ja.
Det vidste jeg ikke, det burde De ikke.
Må jeg se min familie?
Nej.
Kaptajn!
Herre Minister?
Har du nogensinde hørt fangen tale om Kongens skilsmisse, overhøjhed...
- eller Kongens ægteskab? - Nej, ikke et ord.
Hvis han siger noget, så referer til mig.
SelvføIgelig.
Rich.
Fjern fangens bøger i morgen.
Er det nødvendigt?
I denne sag er Kongen ved at være utåImodig.
- Ja, med Dem. - Med os alle sammen.
Konens utåImodighed vil omfatte en hertug eller to.
Herre Minister.
Sir Redvers Llewellyn er fratrådt.
Rigsadvokaten over Wales.
Hans stilling er ledig.
De sagde, jeg kunne kontakte Dem.
Ikke nu, Rich.
Han skal underkaste sig. Han skal!
Tortér ham.
Nej. Kongens samvittighed tillader det ikke.
Vi må finde en anden måde.
Fader!
Hvad? Margaret?
Fader!
Meg. For Guds skyld, de har vel ikke lukket dig inde her?
- Nej sir, et besøg. - Et kort et, Sir Thomas.
- Godmorgen, ægtemand - Godmorgen.
Godmorgen, Will.
Sikke et djævelsk sted!
Udover det holder mig væk fra jer, er det ikke så dårligt.
Det ligner meget andre steder.
- Det drypper! - Ja. Det er for tæt på floden.
Hvad er der?
Fader, kom ud! Aflæg eden og kom ud!
Er det derfor, de har ladet jer komme?
Ja.
Meg har svoret på, hun ville overtale dig.
Det var fjollet, Meg.
Hvordan vil du gøre det?
Fader.
"Gud tænker mere på hjertes tanker end mundens ord. "
- Det har du altid sagt til mig. - Ja.
Så sig ordene i eden, og tænk noget andet i dit hjerte.
Hvad er en ed så, andet end de ord vi siger til Gud?
Hør, Meg.
Når et menneske aflægger en ed, holder han sig selv i sine egne hænder...
som vand.
Og hvis han spreder fingrene, har han ikke håb om at finde sig selv igen.
Nogle er ikke i stand til det, men jeg er tilbøjelig til at tro, din fader er en af dem.
- Jeg har et andet argument. - Åh, Meg.
I enhver stat der er halvt så god, ville du være blevet ophøjet, ikke være her...
- for hvad du allerede har gjort. - Godt.
Det er ikke din fejl, staten er trekvart dårlig.
Nej.
VæIger du at lide, væIger du dig selv til helt.
Det var meget pænt.
Men hør nu. Hvis vi boede i en stat, hvor dyd kunne betale sig...
ville sund fornuft gøre os til helgener.
Men siden vi ser at griskhed, vrede, stolthed og dumhed...
vinder over barmhjertighed, beskedenhed, retfærdighed og tanke...
måske skulle vi være lidt mere standhaftige...
selvom vi risikerer at blive helte.
Men med fornuft!
Har du ikke gjort så meget, som Gud kunne forlange?
I sidste ende er det ikke et spørgsmåI om fornuft.
I sidste ende er det et spørgsmåI om kærlighed.
Er du så tilfreds med at være spærret inde med mus og rotter...
- når du kunne være hjemme med os? - Tilfreds?
Hvis de bare åbnede en sprække, ville jeg smutte igennem og tage hjem til Chelsea.
Jeg her ikke fortalt dig, hvordan huset er uden dig.
Gør det ikke, Meg.
- Hvad vi laver om aftenen uden dig. - Stop, Meg.
Vi læser ikke, for vi har ingen lys.
Vi snakker ikke, for vi tænker på, hvad de gør mod dig.
Kongen er mere barmhjertig. Han bruger ikke pinebænken.
To minutter endnu, sir.
- Jeg tænkte, De gerne ville vide det. - To minutter!
- Vogter! - Beklager, sir. To minutter.
I skal forlade landet. I skal alle forlade landet.
- Og forlade dig? - Det gør ingen forskel.
De lader mig ikke se jer igen.
I skal alle rejse samme dag, men ikke med den samme båd.
- Forskellige både fra forskellige havne. - Efter retssagen.
Der bliver ingen retssag, de har ingen sag.
Gør det for mig, jeg bønfalder jer.
- Will? - Ja, sir.
- Margaret? - Ja.
Alice?
- Alice, jeg befaler dig det! - Godt.
Dette er prægtigt.
- Jeg ved, hvem der har pakket den. - Jeg pakkede den.
Ja.
Du laver stadig en fremragende creme.
Gør jeg?
Det er en pæn kjole, du har på.
En pæn farve.
Åh, Gud, du regner mig ikke for noget!
Jeg er dum...
men jeg er ikke så dum at jeg beklager mig over mine kjoler...
eller nyder komplimenter om min creme.
Du har ret.
- Alice... - Nej!
Jeg er syg af skræk over at tænke på det værste, de kan gøre ved mig.
Men værre er, at jeg dør, uden du forstår, hvorfor jeg dør.
Det gør jeg ikke.
Hvis du kunne sige til mig, du forstår, kunne jeg få en god død, om jeg skulle.
- Din død gør mig intet godt. - Du må sige, du forstår mig.
Det gør jeg ikke!
Jeg tror ikke, det behøvede at ske!
Så ved jeg ikke, hvordan jeg klarer det.
Det er sandheden!
- Du er en ærlig kvinde. - Det har ikke gjort mig meget godt.
Jeg skal sige dig, hvad jeg er bange for...
at når du dør, vil jeg hade dig for det.
Det må du ikke, Alice.
Det jeg forstår er, at du er den bedste mand, jeg nogensinde har mødt.
Og hvis du dør, Gud ved, hvorfor jeg formoder det, Gud er mit vidne på...
at Gud var dødsens tavs om det.
Og hvis nogen vil vide min mening om Kongen og hans Råd...
skal han bare spørge om den!
Jeg har giftet mig med en løve.
En løve.
Det er godt.
Det er rigtig godt.
Beklager, Sir Thomas!
- For Guds skyld! - Tiden er udløbet, sir.
- Bare et minut mere! - De ved ikke, hvad De beder om.
- Kom så, frøken. - For himlens skyld.
Nej, gør ikke sådan, sir.
Nej, frue, lav nu ingen vrøvl.
Kom med, Lady Alice.
Fjern de beskidte grabber fra mig!
Beskidte, ildelugtende, overfede fangevogter!
Du skal blive straffet for dette!
Farvel.
De må forstå min position, sir.
Jeg er bare en jævn mand, der ikke vil have problemer.
Kære Herre Jesus, min sjæIs Frelser, rens min forstand.
Kære Lady, Guds Velsignede Moder, trøst min kone og datter...
og tilgiv mig for dem.
Sir Thomas More, selvom De har fornærmet Hans Majestæt grufuldt...
håber vi, at De selv nu vil overveje og angre den stædige holdning...
så De stadig kan opleve hans nådige tilgivelse.
Mine herrer, jeg takker jer.
Til det I måske vil anklage mig for...
frygter jeg at på grund af min svaghed, vil hverken min forstand...
eller min hukommelse tjene...
til at give tilstrækkelige svar.
Jeg ville sætte pris på at sidde ned.
En stol til fangen.
Minister Cromwell, har De anklagen?
- Det har jeg. - Så læs anklagen.
"At De forsætligt og ondskabsfuldt fornægter og afsætter...
"vores fyrste, Herre Henry, hans ubestrideligt visse titel...
"Overhoved af Kirken i England. "
Men jeg har aldrig fornægtet hans titel.
I Westminster Hall, i Lambeth, og igen i Richmond...
nægtede De stædigt at aflægge eden.
Ikke en fornægtelse?
Nej, det var tavshed.
Og min tavshed bliver straffet med fængsel.
- Hvorfor er jeg blevet tilkaldt igen? - For en anklage om højforræderi.
For hvilken straffen ikke er fængsel.
Døden...
kommer til os alle, mine herrer.
Den kommer selv til konger.
Kongers død er ikke til diskussion her, Sir Thomas.
Heller ikke min før jeg kendes skyldig, håber jeg.
Deres liv er i Deres egne hænder, Thomas, som det altid har været!
Er det sådan, min herre?
Så holder jeg godt fast i det.
Sir Thomas...
bibeholder De Deres tavshed?
Det gør jeg.
Men, de herrer...
der er mange former for stilhed.
Tænk først på en mands tavshed, når han er død.
Antag vi går ind i rummet, hvor han ligger, og vi lytter.
Hvad hører vi?
Tavshed.
Hvad antyder denne tavshed?
Ingenting. Det er ganske simpelt tavshed.
Men lad os tage et andet eksempel.
Antag jeg tog en dolk ud af ærmet...
og gik hen og dræbte fangen med den.
Og at herrerne her, i stedet for at råbe, jeg skulle stoppe, forblev tavse.
Det ville antyde noget!
Det ville antyde en vilje til, at jeg skulle gøre det.
Og efter loven ville de være mine medskyldige.
Så tavshed kan, efter omstændighederne...
tale.
Lad os nu overveje omstændighederne for fangens tavshed.
Eden der blev aflagt af loyale undersåtter overalt i landet, som erklærede...
Hans Nådes titel som retfærdig og god!
Men da det kom til fangen, nægtede han.
Han kalder det "tavshed".
Men er der en mand i denne retssal...
Er der et menneske i dette land...
der ikke kender Sir Thomas Mores mening om den titel?
Hvordan kan det være?
Fordi den tavshed antyder...
nej, den tavshed var slet ikke tavshed, men en meget sigende benægtelse!
Nej.
Nej, Herre Minister.
Lovens grundsætning er: "Den der tier samtykker. "
Hvis De derfor ønsker at fortolke, hvad min tavshed betød...
må De fortolke at jeg gav mit samtykke, ikke at jeg benægtede.
Er det sådan, verden fortolker det?
Forventer De, at det er, hvad verden fortolker af det?
Verden må fortolke iføIge dens forstand.
Retten må fortolke iføIge loven.
Mine herrer, jeg tilkalder Sir Richard Rich!
Richard Rich, kom ind i retssalen.
"Jeg sværger at den udtalelse, jeg giver i retssalen, vil være sandheden...
"hele sandheden, og ikke andet end sandheden. "
"HjæIp mig dertil, Gud", sir.
"HjæIp mig dertil, Gud. "
Den 12. maj var De i fængslet?
- Ja. - Med hvilket formåI?
Jeg skulle fjerne fangens bøger.
- Talte De med fangen? - Ja.
Talte De om Kongens overhøjhed over Kirken?
Ja.
Hvad sagde De?
Jeg sagde: "Lad os antage, der var en lov i parlamentet...
"der sagde at jeg, Richard Rich, skulle være Konge.
"Ville De ikke se mig som konge, Herre More?"
"Det ville jeg", sagde han.
"For så ville De være konge. "
Ja?
Så sagde han: "Men jeg giver Dem et sværere eksempel.
"Hvad hvis der i parlamentet var en lov, der sagde, at Gud ikke skulle være Gud?"
- Det er sandt, og så sagde De... - Ro!
Fortsæt.
Så sagde jeg: "Jeg vil komme med et lettere eksempel.
"Parlamentet gør vores Konge til overhoved for Kirken.
"Hvorfor vil De ikke acceptere ham?"
Nå?
Og så sagde han: "Parlamentet havde ikke magten til det. "
Gentag fangens ord.
Han sagde:
"Parlamentet havde ikke fuldmagten. "
Eller sådan noget lignende.
Han fornægtede titlen!
Det gjorde han.
Rich, jeg beklager din mened mere end min egen situation.
- Benægter De det? - Ja!
I ved, hvis jeg var en mand, der ikke agtede at aflægge en ed...
burde jeg ikke være her.
Nu vil jeg aflægge en ed.
Hvis Herre Rich har talt sandt...
beder jeg til, at jeg aldrig vil se Guds ansigt.
Intet i verden kunne få mig til at sige sådan, hvis det var anderledes!
- Det er ikke et bevis. - Er det muligt...
Er det muligt, efter så lang tids tavshed...
på det punkt der er så vigtigt for mig...
at jeg skulle fortælle en sådan mand det?
Sir Richard, ønsker De at ændre Deres vidneudsagn?
Nej, min herre.
Er der noget De ønsker at fjerne fra den?
Nej, min herre.
Har De noget at tilføje?
Nej, min herre.
- Har De, Sir Thomas? - Til hvilken nytte?
Jeg er en død mand.
I har fået jeres vilje.
Vidnet kan trække sig tilbage.
Det er et spørgsmåI, jeg gerne vil stille vidnet.
Det er en embedskæde, De bærer. Må jeg se den?
Den Røde Drage.
Hvad er det?
Sir Richard er udpeget som Rigsadvokat for Wales.
For Wales.
Men Richard, det gavner ikke en mand at sæIge sin sjæI for hele verden.
Men for Wales.
Mine herrer! Jeg er færdig.
Juryen vil trække sig tilbage og tænke over beviserne.
Beviserne taget i betragtning, skulle det ikke være nødvendigt at trække sig tilbage.
Er det nødvendigt?
Er fangen skyldig eller ikke skyldig?
Skyldig, min herre!
Sir Thomas, De er blevet fundet skyldig i højforræderi.
- Rettens dom er... - Mine herrer!
Da jeg praktiserede loven, plejede man at spørge fangen...
om han havde noget at sige, inden dommen blev afsagt.
Har De noget at sige?
Ja.
Siden retten har besluttet at dømme mig...
Gud ved hvordan...
vil jeg udtømme mit sind...
angående anklageskriftet og Kongens titel.
Anklageskriftet bunder i en lov vedtaget af parlamentet...
som er direkte i modstrid med...
loven om Gud og Hans Hellige Kirke.
Den højeste instans, som ingen dødelig person...
ej heller ved lov må vove at påtage sig.
Den blev givet...
verbalt...
af vor Frelser, Kristus selv...
til Skt. Peter og biskopperne i Rom, mens han levede...
og var personligt tilstede...
her på jorden.
Loven er derfor uskikket til...
at pålægge enhver kristen at adlyde den.
Og ydermere...
er Kirkens immunitet garanteret i Det Store Frihedsbrev...
og i Kongens egen kroningsed.
Nu ser vi klart, De er ondskabsfuld!
Nej.
Jeg er Kongens tro undersåt...
og jeg beder for ham og hele riget.
Jeg skader ingen.
Jeg siger intet skadeligt.
Jeg tænker ikke skadeligt.
Og hvis det ikke er nok til at holde en mand i live...
så ved Gud, vil jeg ikke leve længere.
Ikke desto mindre...
var det ikke for overhøjheden, at I har villet have mit blod...
men fordi jeg ikke ville bøje mig for ægteskabet!
De er blevet fundet skyldig i højforræderi.
Dommen er at De bliver ført...
til London Tower...
fra nu af til den dag der er fastsat...
for Deres henrettelse!
Kongen har befalet, at jeg fatter mig i korthed...
og siden jeg er Kongens lydige undersåt...
vil jeg gøre det kort.
Jeg dør som Hans Majestæts tro tjener...
men først og fremmest Guds.
Jeg tilgiver dig på stedet.
Frygt ikke dit embede.
Du sender mig til Gud.
Er De sikker på det, Sir Thomas?
Han vil ikke afvise en der så sorgløs kommer til Ham.
Thomas Mores hoved blev sat på stage på Forrædernes Port i en måned.
Så tog hans datter, Margaret, det ned og beholdt det til sin død.
Cromwell blev halshugget for højforræderi fem år efter More.
Ærkebiskoppen blev brændt på bålet.
Hertugen af Norfolk skulle henrettes for højforræderi...
men Kongen døde af syfilis natten inden.
Richard Rich blev Kansler af England...
og døde i sin seng.
Subtitles by SOFTITLER